Планът ми вече се осъществи.
Какво?!
Братът на Окуясу беше много опасен противник.
Да се махаме оттук, Коичи.
А какво ще правим с лъка и стрелата?
С тях ли? Братът на Окуясу явно ги е скрил някъде.
Да ги потърсим ли предлагаш? - Да.
Сигурен съм, че споменаха, че и баща им живее с тях.
Добре ме подредиха, най-добре да си вървим.
Не можем!
Жив съм само защото ти ме излекува,
но ако някой друг бъде прострелян с тази стрела,
може и да няма този късмет. И това ще е някой от нашия град!
Чакай тук. Сам ще ида да ги потърся.
Едва ли баща им е вкъщи.
Отдавна да беше слязъл, ако беше тук.
Много по-смел е, отколкото изглежда.
Такъв е, когато се налага, или може би е просто безразсъден,
но сега най-добре е да се махнем оттук.
Хей... - Какво? Не ме спирай.
Няма да го правя. Нека счупим този лък и тази стрела
и да се изпаряваме оттук, Коичи.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЕЧЕН ДИАМАНТ
Епизод 5: "Братята Ниджимура, част 3"
Имат таван. Лъкът и стрелата може би са тук.
Ето ги! Лъкът и стрелата! Окачени са на стената!
Това не ми харесва. Вътре има нещо.
Оковали ли са нещо?
Дали е куче? Не издава човешки звуци...
А по-скоро животински.
Страх ме е! Какво ще правим?
Защо ме питаш? Ти настоя да се качим.
Знам, но...
Налага се да влезем. Виж, Коичи...
На три изритай вратата с все сили.
Ще го изплашим.
А аз ще се втурна към лъка и стрелата и ще ги прекърша! Чу ли?
Почвам да броя.
Едно... Две...
Три!
Какво е това?! Коичи!
Помощ! - Ръката е истинска, а не на Станд!
От плът и кръв!
Помощ!
Не исках да я откъсвам...
Какво е това създание?
И то е живяло близо до нас?
Ето че видяхте нещото, което не биваше да виждате.
Мръснико...
Съществото в ъгъла е нашият баща.
Те са му нужни.
Лъкът и стрелата...
Търся носител на Станд заради баща си.
Затова не мога да допусна някой да унищожи
лъка и стрелата!
Болен ли е от нещо? - Болен? Не.
Баща ми е в отлично здраве.
Има и апетит дори.
Просто не спира да стене и дори не разпознава собствения си син.
Значи си търсел носител, който да го излекува?
Да го излекува?
Ти ли ще го излекуваш? И тук грешиш.
Точно обратното.
Аз търся носител, който да го убие.
Той не умира, каквото и да правя.
Може да му разбиеш главата, да го разчлениш или разкъсаш -
безполезно е!
Просто искам да умре като човек.
Като малък се заклех, че ще сторя всичко възможно да му подаря смъртта.
А за тази цел са ми нужни лъкът и стрелата.
В противен случай баща ми ще живее завинаги така.
Заради имплантираните в главата му клетки
на някакъв тип на име Дио!
Дио?! Дио ли каза?
За него говореше г-н Джотаро.
Нека ти разкажа малко за миналото, Джоске Хигашиката.
И ти си замесен, малко или много.
Всичко се случи през 1988 година, преди 11 години.
Тогава аз бях на седем, а Окуясу на четири.
Живеехме в Токио.
Светът беше безгрижен заради икономическия растеж,
но на баща ми не му провървя.
Майка ни почина от заболяване, бизнесът на татко фалира
и той затъна до уши в дългове.
Той често ни биеше без причина.
Баща ни беше пълен неудачник.
Докато изведнъж
не започнаха да му идват пари.
Понякога получаваше бижута и други ценни метали.
Та той почти не работеше.
По-късно, след кратко проучване, узнах,
че баща ми е бил продал душата си на Дио.
Беше станал негова пионка заради пари.
Изглежда, че Дио тогава е търсел из цял свят хора
с потенциала да развият Станд.
Някак е разбрал, че баща ми е имал този потенциал,
макар че сега нямам представа що за Станд е притежавал.
Но един ден... Помня го ясно, въпреки че беше преди 10 години.
Когато се прибрах към два часа на обяд от училище...
Окуясу!
Татко пак ли те е бил? Тази отрепка!
Не!
Дио... Дио е мъртъв...
Това трябва да е причината!
Татко?
Ще повикам линейка, татко. - Няма смисъл! Аз не съм болен.
Паразитът обезумя. Свършен съм! - Татко!
За година той се превърна в топка плът,
която не разпознаваше дори собствените си синове.
Дио е имплантирал свои клетки на онези, на които е нямал доверие,
и им е издавал заповеди, когато е искал да ги използва.
Един от тези паразити е бил в главата на баща ми.
Прекарах десет години в проучване.
За Стандовете, за Джотаро...
Докато не разбрах за една старица на име Еня
и не се сдобих с лъка и стрелата.
Но колкото повече научавах,
толкова повече се убеждавах, че баща ми не може да бъде излекуван.
Понеже безсмъртните клетки на Дио се бяха слели с тялото му.
По цял ден прави това. Всеки божи ден...
Ден след ден, вече 10 години,
той безцелно драще в този сандък с боклуци.
Взема ли му го, започва да реве с дни.
Вбесява ме!
Като го гледам, започвам да ненавиждам живота.
Колко пъти съм ти казвал да не разхвърляш?
Може да е много послушен, щом го накажа,
но той просто не спира да рови в този сандък.
Хей! Ти си този, който трябва да спре!
Той е твой баща!
Да, прав си. Той е мой биологичен баща.
Но сега той е колкото мой баща, толкова и не е.
Той е човек, продал душата си на Дио. Получил си е заслуженото.
От друга страна,
знаеш ли какво е да не можеш да убиеш собствения си баща?
Именно затова искам да му подаря нормална смърт.
С неговата смърт моят живот най-сетне ще започне.
Проклет да си! Казах ти да престанеш!
Вбесяваш ме!
Хей! Достатъчно!
Не мога да ти дам лъка и стрелата. За нищо на света!
Не ме разбирай погрешно. Те сега не ме вълнуват.
По ме вълнува сандъкът!
Сандъка ли?
Чудех се какви са тези късчета хартия...
Сега разбирам.
Семейна снимка...
Имало е причина!
Държанието му през последните 10 години е имало причина.
През цялото време е търсел снимката на синовете си.
Сега може и да не разбира случващото се,
но дълбоко в душата му спомените му все още са живи.
Спомените от миналото!
Станд - Дъ Ханд Носител - Окуясу Ниджимура
Ако опиташ да откриеш Станд, който да го излекува, а не да го убие,
насреща съм да помогна.
Но искам да ми предадеш лъка и стрелата.
Ще ги унищожа.
Ще побегнеш ли?
Батко, стига вече. - Окуясу!
Нека сложим край на това, какво ще кажеш?
Още ли си бил тук?
Татко може да бъде излекуван.
Дори и тялото му да остане такова,
може би ще може да си върне разсъдъка и спомените.
Нали?
Окуясу, какво си въобразяваш, че хващаш?
Батко...
Дръпни се, Окуясу!
Късно е да се връщам назад, каквото и чудо да стане!
Отнех живота на мнозина в този град с този лък и тази стрела.
А и аз вече не гледам на теб като на мой по-малък брат.
Мога да те убия без да ми мигне окото!
Батко...
Момчета... Тук живеят ли други ваши роднини освен баща ви?
Роднини? Само ние тримата сме.
Той...
Излезе от контакта!
Окуясу! Опомни се, глупако!
Батко!
Ще взема лъка и стрелата, Кейчо Ниджимура!
Моя милост, чиито Станд способности именно те пробудиха!
И мислиш, че си достоен за лъка и стрелата?
Кейчо Ниджимура,
ти каза, че Стандовете са отражение на духовната сила. А моята нарасна.
Не очакваше моят Станд Ред Хот Чили Пепърс да стане
толкова силен, нали?
Бед Къмпани! - Я млъквай!
Това е... - Електричество!
Братът на Окуясу и лъкът и стрелата бавно се превръщат в електричество!
Батко! - Не ме докосвай!
Или и теб ще повлече!
Батко...
Проклятие! Той взима лъка и стрелата!
Окуясу...
Ти винаги си ми се пречкал из краката!
Батко!
Джоске!
Мога да се закълна, че видях носителя
да надзърта през прозореца.
Знаеш ли нещо за този Станд, Окуясу?
Не. Брат ми откри мнозина носители,
за които дори не знаех.
Джоске! Там...
Окуясу...
Брат ми заслужаваше подобна смърт.
Той не можеше да живее почтено. Така му бе писано.
И все пак... В последния момент той...
В самия последен момент батко ми ме защити.
Джоске, ти го видя, нали?
Да, видях го.
Батко ти те защити.
Г-н Джотаро Куджо ли е на телефона?
Гласът ви не ми е познат. Кой сте вие?
Това не е от значение.
Джотаро Куджо, съветвам ви да напуснете Морио.
Не бих се вслушал в такъв внезапен съвет от непознат.
Вие на мое място бихте ли си стегнали багажа?
Лъкът и стрелата са у мен.
Сдобих се с тях, след като убих Кейчо Ниджимура.
Нямам против да убия и вас, г-н Джотаро,
но чух, че сте умеел да спирате времето за секунда-две.
Струвате ми се труден противник,
затова реших първо да ви се обадя и да ви предупредя.
И ти ли притежаваш Станд? Защо са ти лъкът и стрелата?
Не смятам да ви усложнявам живота.
А и докато Джоске Хигашиката стои настрана,
и на него нищо няма да му сторя. - ОБЩЕСТВЕН ТЕЛЕФОН
Съвсем наскоро се сдобих със Станд способности.
Искам малко да се позабавлявам.
Омръзна ми от наситения ми с търсене на работа и изпити живот.
Ученик ли си? - Какво значение има?
Чуй ме внимателно! Задържиш ли се в моя град,
ще убия и теб, и Джоске! Разбра ли? - Колко още носители има в града?
И таз добра...
Кейчо Ниджимура бе погребан в гробище Куними в западната част на Морио.
Все още няма и следа от откраднатите лък и стрела.
Окуясу Ниджимура реши да се установи за известно време в града с баща си.
А...
Джоске, ще отвориш ли?
Да?
Здрасти, Джоске! Да вървим на училище!
От днес ти ставам съученик.
Не е нужно да ме викаш. Не сме в началното!
Нямах представа, че къщата ти е била точно пред моята!
Да, шокиращата истина...
Хайде, да вървим.
Приятел на Джоске ли си?
Здравейте! Аз съм Окуясу Ниджимура!
Влез да изпиеш едно кафе, докато той се приготви.
Наистина? Много ви благодаря!
Майка ти е голяма красавица. Моля да ме извините!
Това е просто чудесно и тежко...
Превод: Джоро Джоров - Джо-Джо
Следва: "Коичи Хиросе (Ехо)"